# Ajudagas

Adomas Mickevičius

> Utwór opracowany został w ramach projektu Wolne Lektury przez fundację Wolne Lektury.

Mėgstu ant Ajudago rymodams matyti,
Kaip putojančios bangos verpetais[1] puškuoja,
Bei sidabro vainikais juosia marių srytį,
Ir tarsi vaivorykštės aplinkui ratuoja,

Atsimuša į seklių[2], sekliaus išblaškyti,
Lyg didžiažuvių būriai krantus atakuoja,
Paveldėtų sausumą, tečiaus[3] nuvaryti,
Vėl kiaukerus[4], koralus ir perlus tebšluoja.

Jaunasis dainiau! Lygiai ir tavo širdyje
Kensmas[5] dažnai sujudin vėsulas grumzdingas,
Bet sveikamjam pakėlus bard’ną[6][7] įkvėpimo,

Anas be blėdies[8] žūva gelmėj užmiršimo,
Ir už save palieka giesmes nemirtingas,
Tavo garbei vainiką nupint ateityje.

verpetas — sukūrys. [przypis edytorski]

seklius — gubrys jūroje netoli kranto. [przypis edytorski]

tečiaus — tačiau. [przypis edytorski]

kiaukerus — kriaukles. [przypis edytorski]

Kensmas — geismas. [przypis edytorski]

Bardan’as — muzikališkaa rytiečių instrumentas. [przypis tłumacza]

bard’nas — viduramžių styginis instrumentas, liutnios atmaina. [przypis edytorski]

blėdis — žala. [przypis edytorski]