# Alušta

Adomas Mickevičius

# Adomas Mickevičius. Krymo sonetai. Alušta[1] dieną. tłum. Motiejus Gustaitis

> Utwór opracowany został w ramach projektu Wolne Lektury przez fundację Wolne Lektury.

Jau kalnas ūkanotą numetė chalatą,
Ryto šnabžda namazas[2] po aukso dirvonus,
Linksi giria ir barsto vainikus raudonus,
Lyg Kalifų[3] rožančiaus rubiną-granatą[4][5].

Žydi pieva varsingoms[6] gėlėmis ripuota,
Drugiai septyniaspalvę laumės juostą pina,
Briliantų sparnyčiais padangę dabina;
Toliau žiogeliai traukia sau šydą sparnuotą.

O kur uola nuplikus kyšo vandenyse,
Verda blaškoma marė ir skandina žemę;
Jos ūžmuos[7] šviesa groja, kaip rainio akyse,

Ir rūsčiąją pakrantėms audrų kovą lemia,
O ant gilumos vilnys palengva liūliuoja,
Ir maudosi žaginė[8], ir gulbės baltuoja.

Alušta — viena gražiausių Krymo vietų. Ten jau šiaurių vėjai niekad nesiekia ir keleivis dažnai lapkrityje ieško pavėsio po dideliais dar žaliais riešutų medžiais. [przypis redakcyjny]

namazas — musulmonų religinė apeiga. [przypis edytorski]

Kalifas (arabų ž.) — turkų sultono, kaipo mahometonų viršininko titulas. [przypis tłumacza]

rubinas ir granatas — brangūs akmenys raudonos spalvos. [przypis tłumacza]

Lyg Kalifų rožančiaus rubiną — granatą. — Muzulmonai meldžias ant rožančių, kuriuos žymesnieji vartoja susielintus iš brangiųjų akmenėlių. Mormedžiai ir granatai, gražiais raudonuodami vaisiais, puikiai dabina visą pietinę Krymo užuolanką. [przypis redakcyjny]

varsingoms — spalvingomis. [przypis edytorski]

ūžmas — ūžimo garsas, ūžesys. [przypis edytorski]

žaginė — rąstas neapkapotomis šakomis. [przypis edytorski]