# Audra

Adomas Mickevičius

> Utwór opracowany został w ramach projektu Wolne Lektury przez fundację Wolne Lektury.

Burės žlugo ir vairas tarp vandens kliokimo
Skęsta minios ramybė, slibinas sušuko;
Jau lynas paskutinis mareiviams[1] ištrūko,
Saulė kruvinai leidžias ant nusiminimo.

Užkaukė vėtra; ant šlapių kalnų, kur muko
Kits per kitą iš marių bedugnės, mirimo
Genijus, begrūmodamas kardu įniršimo,
Lyg karžygys įbingęs[2] mūsų laivop niūko.

Šitie pusgyviai merdi, anas delnus užlaužė,
Tas draugus atsisveikint jau apsikabino,
Šitie meldžias prieš galą, kad nuvytų mirtį.

Vienas keleivis, širdį kuriam juojaus[3] graužė,
Taip sau manė: laimingas, kas apsisvaigino,
Ar melsties[4] moka, ar bent tarp draugų gal mirti.

mareiviams — jūreiviams. [przypis edytorski]

įbingęs — įsigalėjęs. [przypis edytorski]

juojaus — jo. [przypis edytorski]

melsties — dabar: melstis. [przypis edytorski]