Łesia Ukrainka

Мелодії

Ta lektura, podobnie jak tysiące innych, jest dostępna on-line na stronie wolnelektury.pl.

Publikacja ufundowana przez społeczność Czytelników i Czytelniczek Wolnych Lektur.

Utwór opracowany został w ramach projektu Wolne Lektury przez fundację Wolne Lektury.

Мелодії

1. Strona tytułowa

2. Spis treści

3. Początek utworu

4. ,,Нічка тиха і темна була..."

5. ,,Не співайте мені сеї пісні..."

6. ,,Горить моє серце, його запалила..."

7. ,,Знов весна і знов надії..."

8. ,,Дивлюсь я на ясниї зорі..."

9. ,,Стояла я і слухала веснý..."

10. ,,Хотіла б я піснею стати..."

11. Перемога

12. ,,До музи"

13. ,,То була тиха ніч чарівниця..."

14. ,,Була весна весела, щедра, мила..."

15. ,,У чорную хмару зібралася туга моя..."

16. Wesprzyj Wolne Lektury

17. Strona redakcyjna

Мелодії

Książka, którą czytasz, pochodzi z biblioteki fundacji Wolne Lektury. Naszą misją jest wspieranie dzieciaków w dostępie do lektur szkolnych oraz zachęcanie ich do czytania. Miło Cię poznać!

„Нічка тиха і темна була...”

Нічка тиха і темна була.

Я стояла, мій друже, з тобою;

Я дивилась на тебе з журбою,

Нічка тиха і темна була...

Вітер сумно зітхав у саду.

Ти співав, я мовчазна сиділа,

Пісня в серці у мене бреніла;

Вітер сумно зітхав у саду...

Спалахнула далека зірниця.

Ох, яка мене туга взяла!

Серце гострим ножем пройняла...

Спалахнула далека зірниця...

„Не співайте мені сеї пісні...”

Не співайте мені сеї пісні,

Не вражайте серденька мого!

Легким сном спить мій жаль у серденьку,

Нащо співом будити його?

Ви не знаєте, що я гадаю,

Як сижу я мовчазна, бліда.

То ж тоді в мене в серці глибоко

Сяя пісня сумная рида!

Przyjaciele Wolnych Lektur otrzymują dostęp do prapremier wcześniej niż inni. Zadeklaruj stałą wpłatę i dołącz do Towarzystwa Przyjaciół Wolnych Lektur: wolnelektury.pl/pomagam/

„Горить моє серце, його запалила...”

Горить моє серце, його запалила

Гарячая искра палкого жалю.

Чому ж я не плачу? Рясними сльозами

Чому я страшного вогню не заллю?

Душа моя плаче, душа моя рветься,

Та сльози не ринуть потоком буйним,

Мені до очей не доходять ті сльози,

Бо сушить їх туга вогнем запальним.

Хотіла б я вийти у чистеє поле,

Припасти лицем до сирої землі

І так заридати, щоб зорі почули,

Щоб люде вжахнулись на сльози мої.

„Знов весна і знов надії...”

Знов весна і знов надії

В серці хворім оживають,

Знов мене колишуть мрії,

Сни про щастя навівають.

Весно красна! любі мрії!

Сни мої щасливі!

Я люблю вас, хоч і знаю,

Що ви всі зрадливі...

Podoba Ci się to, co robimy? Wesprzyj Wolne Lektury drobną wpłatą: wolnelektury.pl/pomagam/

„Дивлюсь я на ясниї зорі...”

Дивлюсь я на ясниї зорі,

Смутні мої думи, смутні.

Сміються байдужиї зорі

Холодним промінням мені.

Ви, зорі, байдужиї зорі!

Колись ви инакші були,

В той час, коли ви мені в серце

Солодку отруту лили.

„Стояла я і слухала веснý...”

Стояла я і слухала веснý.

Весна мені багато говорила,

Співала пісню дзвінку, голосну

То знов таємно-тихо шепотіла.

Вона мені співала про любов,

Про молодощі, радощі, надії,

Вона мені переспівала знов

Те, що давно мені співали мрії.

„Хотіла б я піснею стати...”

Хотіла б я піснею стати

У сюю хвилину ясну,

Щоб вільно по світі літати,

Щоб вітер розносив луну.

Щоб геть аж під ясниї зорі

Полинути співом дзвінким,

Упасти на хвилі прозорі,

Буяти над морем хибким.

Лунали б тоді мої мрії

І щастя моє таємнé,

Ясніші, ніж зорі ясниї,

Гучніші, ніж море гучне.

Informacje o nowościach w naszej bibliotece w Twojej skrzynce mailowej? Nic prostszego, zapisz się do newslettera. Kliknij, by pozostawić swój adres e-mail: wolnelektury.pl/newsletter/zapisz-sie/

Перемога

Довго я не хотіла коритись весні,

Не хотіла її вислухати,

Тії речі лагідні, знадні, чарівні

Я боялась до серця приймати.

«Ні, не клич мене, весно, — казала я їй, —

Не чаруй і не ваб надаремне.

Щó мені по красі тій веселій, ясній?

В мене серце і смутне, і темне».

А весна гомоніла: «Послухай мене!

Все кориться міцній моїй владі:

Темний гай вже забув зімування сумне

І красує в зеленім наряді;

Темна хмара озвалася громом гучни́м,

Освітилась огнем блискавиці;

Вкрилась темна земля зіллям-рястом дрібним;

Все кориться мені, мов цариці;

Хай же й темнеє серце твоє оживе

І на спів мій веселий озветься,

Бо на його озвалося все, що живе,

В тебе ж серце живе, бо ще б’ється!»

Тихо думка шепоче: «Не вір тій весні!»

Та даремна вже та осторога, —

Вже прокинулись мрії і співи в мені...

Весно, весно, — твоя перемога!

„До музи”

Прилинь до мене, чарівнице мила,

І запалай зорею надо мною,

Нехай на мене промінь твій впаде,

Бо знов перемогла мене ворожа сила,

Знов подолана я, не маю сил до бою, —

Я не журюсь, я знала — се прийде.

Спокійна я, боротися не хочу,

В душі у мене иншії бажання:

Я тілько думкою на світі буду жить,

Я хочу слухать річ твою урочу

І на своїм чолі твоє сіяння

Почуть бажаю хоч єдину мить.

Przekaż 1,5% podatku na Wolne Lektury.

KRS: 0000070056

Nazwa organizacji: Fundacja Wolne Lektury

Każda wpłacona kwota zostanie przeznaczona na rozwój Wolnych Lektur.

„То була тиха ніч чарівниця...”

То була тиха ніч чарівниця,

Покривалом спокійним, широким,

Простелилась вона над селом,

Прокидалась край неба зірниця,

Мов над озером тихим, глибоким,

Лебідь сплескував білим крилом.

І за кожним тим сплеском яскравим

Серце кидалось, розпачем билось,

Замірало в тяжкій боротьбі.

Я змаганням втомилась крівавим

І мені заспівати хотілось

Лебединую пісню собі.

„Була весна весела, щедра, мила...”

Була весна весела, щедра, мила,

Промінням грала, сипала квітки,

Вона летіла хутко, мов стокрила,

За нею вслід співучиї пташки!

Все ожило, усе загомоніло, —

Зелений шум, веселая луна!

Співало все, сміялось і бреніло, —

А я лежала хвора й самотна.

Я думала: «Весна для всіх настала,

Дарунки всім несе вона ясна,

Для мене тілько дару не придбала,

Мене забула радісна весна».

Ні, не забула! У вікно до мене

Заглянули від яблуні гілки́,

Замиготіло листячко зелене,

Посипались білесенькі квітки.

Прилинув вітер, і в тісній хатині

Він про весняну волю заспівав,

А з ним прилинули пісні пташині,

І любий гай свій відгук з ним прислав.

Моя душа ніколи не забуде

Того дарунку, що весна дала;

Весни такої не було й не буде,

Як та була, що за вікном цвіла.

„У чорную хмару зібралася туга моя...”

У чорную хмару зібралася туга моя,

Огнем-блискавицею жаль мій по ній розточився,

Ударив перуном у серце,

І рясним дощем полились мої сльози.

Промчалась та буря-негода палкá надо мною,

Але не зломила мене, до землі не прибила,

Я гордо чолó підвела,

І очі, омиті сльозами, тепер поглядають ясніше,

І в серці моїм переможниї співи лунають.

Весняная сила в душі моїй грає,

Її не зломили зімові морози міцні,

Її до землі не прибили тумани важкі,

Її не розбила і ся перелітная буря весняна.

Я вийду сама проти бурі

І стану, — поміряєм силу!

Wesprzyj Wolne Lektury!

Wolne Lektury to projekt fundacji Wolne Lektury – organizacji pożytku publicznego działającej na rzecz wolności korzystania z dóbr kultury.

Co roku do domeny publicznej przechodzi twórczość kolejnych autorów. Dzięki Twojemu wsparciu będziemy je mogli udostępnić wszystkim bezpłatnie.

Jak możesz pomóc?

Przekaż 1% podatku na rozwój Wolnych Lektur:

Fundacja Wolne Lektury

KRS 0000070056

Wspieraj Wolne Lektury i pomóż nam rozwijać bibliotekę.

Przekaż darowiznę na konto: szczegóły na stronie Fundacji.

Wszystkie zasoby Wolnych Lektur możesz swobodnie wykorzystywać, publikować i rozpowszechniać pod warunkiem zachowania warunków licencji i zgodnie z Zasadami wykorzystania Wolnych Lektur.

Ten utwór jest w domenie publicznej.

Wszystkie materiały dodatkowe (przypisy, motywy literackie) są udostępnione na Licencji Wolnej Sztuki 1.3.

Fundacja Wolne Lektury zastrzega sobie prawa do wydania krytycznego zgodnie z art. Art.99(2) Ustawy o prawach autorskich i prawach pokrewnych. Wykorzystując zasoby z Wolnych Lektur, należy pamiętać o zapisach licencji oraz zasadach, które spisaliśmy w Zasadach wykorzystania Wolnych Lektur. Zapoznaj się z nimi, zanim udostępnisz dalej nasze książki.

E-book można pobrać ze strony: http://wolnelektury.pl/katalog/lektura/lesia-ukrainka-melodij/

Wydawca: Fundacja Wolne Lektury

Publikacja zrealizowana w ramach projektu Wolne Lektury (http://wolnelektury.pl). Sfinansowano dzięki zrzutce społecznościowej czytelniczek i czytelników Wolnych Lektur.

Opracowanie redakcyjne i przypisy: Paulina Choromańska, Dorota Kowalska, Michał Orzechowski.

Publikację wsparli i wsparły: Sebastian Firlik, Tomasz Kłosiński, Aleksander Parkitny, Iwona Mroczek-Wardzińska, MarcinT, Olesia Ivchenko, Ita, Agnieszka Czoska, Katarzyna Nocuń, Marcin Olender, AGJ, Włodzimierz, Beata, Piotr Tyszko, Paulina, rusofob rusofobski, Natalia, Vitalii, Aleksandra Michałowska, Maja Martynowska, Dmytro Morozov, Marcin Matyja, kali, Zbigniew Cukras, Just, Michał Oleszkiewicz, Tomasz Weresa, Justyna Hołubowicz, Jakub Kloc, Kacper Pogoda, Mikołaj Demel.

Okładka na podstawie: Parasol, Marija Konstantinowna Baszkircewa (1858 -1884), domena publiczna

Plik wygenerowany dnia 2024-05-23.